https://slama.dev/comeback/
Marcelko, přišel vám nějaký balíček.
To budou ty ušní svíčky, co jsem si objednala.
Ušní svíčky?
To je odporný dělat svíčky z uší.
To nejsou svíčky z uší, ale do uší.
Mně to spíš připomíná něco, co se kouří.
Je to čínská zdravotní pomůcka.
A k čemu to je?
To je snad jasný, ne?
Aby v uších nebyla tma.
Zepšuje to prokrvení a čistí to dutiny.
Jenom to takhle zastrčíte do ucha a tady zapálíte.
A tady šlukujete.
To byl fór.
Jasně, že se to štukuje nosem.
Čau.
Co tady děláš?
Škola není nebo co?
Máme ředitelský volno.
Beneše odvezli do nemocnice s podezřením na nějakou africkou nemoc.
Cože?
No, brali ho rovnou ze třídy.
A kde k tomu přišel?
Byl s rodičema v Tunisu a plivnul na něj velbloud.
Aha.
A pak ho v hotelu umyli vodou a z tý to asi má.
Teď mu dělaj testy na nigerijskou uplavici.
A my máme lehárko.
To je jasný, na tyhle ty cizokrajný nemoce je potřeba radikální řešení.
Jako tenkrát pamatuješ v 73., jak jsme měli ve škole ten mor?
Brácha, jakej mor?
V 73. nám přece vyhořela škola.
Vždyť to říkám, radikální řešení.
Kdybych ji nezapálil, tak jsme dneska byli všichni mrtví.
Tos zapálil ty?
A co jsem měl dělat?
Spím si takhle krásně při hodině a najednou slyším úču, jak říká, že vypukla velká morová epidemie.
A nebylo to náhodou na hodině dějepisu?
Jak to s tím souvisí?
Tak já si půjdu zpakovat.
Proboha, snad nemusíš taky do nemocnice.
Ne, jedeme se třídou k Horákový na chatu.
Když teď máme tři dny volno, tati můžu?
Dvojčata už balej.
No dobře, tak když vás tam nikdo nebude chránit tím, že zapálí celej barák...
Neboj, od lyžáku musí Lexa odevzdávat ostrý předměty a sirky hned po příjezdu.
Co to je?
Plavky.
Kde?
Tati, nech toho, žijeme v jednadvacátým století.
Proč si nevezmeš ty hezké jednodílné, zelené, co jsem ti koupil do Chorvatska?
Koupils mi je před pěti lety, to mi bylo jedenáct.
Furt lepší než todleto nic na šňůře, to už se rovnou můžeš kupat nahá.
A to bych mohla?
Kropáčková s Hajkem to dělaj taky.
No ať tě ani nenapadne producírovat se nahá před stádem bacilonosičů.
Nedramatizuj.
Nedramatizuju, čtu.
Salmonella nigeris, známá také jako nigerijská úplavice, patří mezi obzvláště nebezpečné choroby afrických zemí.
Proboha, nebudeš mi zase předčítat z domácího lékaře.
No jistě, že ne.
Tohle je silovník cizukrajných chorob.
Kdes ho vzal?
No, kopil jsem ho kvůli tobě, abys poznala, kdyby tu úplavici tam někdo dostal.
Hele, poslouchej.
Mezi první příznaky patří prudké a intenzivní průjmy.
Průjmy způsobují dehydrataci organismu, která se projevuje palčivou žízní.
Ivo...
kolikátou sklenici dneska mám?
První.
No, ale už je skoro prázdná....
Nemáš dehydrataci, tati, to vypadá jinak.
Dalším příznakem je výrazná prostorová dezorientace.
Ivo, mám ho na špičce?
Jo, přesně na špičce.
Podívej se pořádně, já mám pocit, že je trošku vlevo.
Tati... to, že se netrefíš o dva milimetry, neznamená, že máš výraznou prostorovou dezorientaci.
No a jak si asi představuješ, že by měla vypadat výrazná prostorová dezorientace?
Ozáku, co je to s vámi?
Vy jste byl zase U Jezevce, že nezvládnete projít dveřma.
Já nikam nejdu.
Trsám na tu muziku...
Teď nic nehraje.
Nic neslyšíte, jo?
Teda nic neslyším.
Nezdá se vám to?
Heleďte, Mambo, když jste tak chytrá, tak si dojděte dozadu sama.
Já jdu zpátky k pultu.
V posledních fázích dehydratace způsobuje blábolení.
Nemáš pocit, že bych dneska říkal něco nesmyslného?
Jo, to o těch plavkách.
Ivo, jsem tvůj otec, a jako otec musím dbát na to, aby ses nevystavovala jako houska na krámě.
Už zase blábolíš...
Blábolím?
Fakt si to myslíš?
Ne víc než jindy.
Marcelko...
ten leknín, co tady útočí, mám utřít nebo počkáte, až bude válka koček?
Prosím?
Rusové mají jeleny a jeleni lídají konev.
Ozzáku, vy říkáte úplný nesmysly.
Vám vrtá chleba, sépie.
Mrkev...
celer...
plastelína.
Ozzáku, vy se chováte nenormálně.
Tím nemyslím nenormálně, jako normálně.
Tím myslím nenormálně oproti vašemu normálu.
Ženská, co to blábolíte?
Ozzáku...
Možná byste se měl poradit s doktorem.
Znám v Bohnicích jednoho výborného specialistu.
Kuš, Mambo!
Doktoři jsou propadavky.
Pořádnýho chlapa žádná nemoc neskolí.
Možná si ani neuvědomujete, že jste nemocný.
Neexistuje nemoc, kterou by nedokázal vyléčit půl litr Ferneta.
Bolí mě noha, dám si Fernet, je to v pohodě.
Bolí mě hlava, dám si Fernet a je to zase v pohodě.
Bolej mě játra...
tak si ho nedám.
Fernet léčí všechno.
Ozzáku, vám opravdu něco je.
Jste celý zadýchaný.
Nesmysl.
Já a pilot?
Mouka teče do lednice jedině v Plzni a netopíři těžko přeperou líný šváby.
Netopíři těžko přeperou líné šváby?
Ženská, vy už zase blábolíte.
To ale... o netopírech jste první mluvil vy.
Hoho, nesmysl, já říkal, že mi nic není.
Jestli máte potíže s ušima, tak si jděte k doktorovi sama.
Tak to pardon, já jsem se sluchem nikdy problémy neměla.
To budou ty vaše ušní lampióny.
Ona totiž v uších není tmá jen tak pro nic za nic.
A kdo tam rozsvítí, nemůže se divit, že odhalí sádlo zkázy.
A plechová gondola rozbouří salámy.
Sakra.
Choroba se projevuje nejprve mírnou, potom čím dál tím markantnější dezorientací.
Ivo!
Máme tu malej problém!
Co je?
Začínám být dezorientovanej.
Hele, jasnej příznak, vidíš?
To je jasnej příznak toho, že si moc dlouho čteš v ty knížce.
Ivuško, co když tu uplavici doopravdy mám?
Byl jsi v Africe.
No ne.
Ošával ses s Benešem.
Ty ses ošávala s Benešem?
Co to blábolíš?
Vidíš?
Blábolení, dezorientace.
Nigeriská uplavice jak vyšitá.
Tati...
Vždycky, když si čteš o nemocech, tak máš potom hned několik smrtelnejch chorob najednou.
Jako když ses osypal po jahodách a myslel sis, že máš pásovej opar.
Každej máme pravo na omyl.
Ivuško, já prostě cítím, že mi není dobře.
Jestli je ti blbě, tak jdi k doktorce.
A k čemu mi to bude?
Každému řekne "nic vám není, jste hypochondr, dejte mi třicet korun."
To mě může říct každej.
No vidíš... nic ti není, jsi hypochondr, dej mi třicet korun.
Nebo radši litr.
Já nevím, kolik bude stát vlak.
Ale já nejsem hypochondr!
Jo?
To, že se někdo nechá očkovat proti vzteklině, když se kousne do jazyka, je přece úplně normální.
Dobře, tak si jeď.
Ale je ti doufám jasný, že mě možná vidíš naposledy v životě.
Tati, to je citový vydírání.
Ne jen si jeď, já se o sebe postaram sám.
Ale nech si, prosím tě, zapnutej telefon a řekni mi adresu přesně, kam jedeš.
Aha....
Takže to znamená deset SMSek, než tam dojedu, deset telefonátů v průběhu noci a ráno vyšleš Ozzáka, aby mě přivedl k tvý smrtelný posteli.
Jen když to bude potřeba.
Super.
Takže nikam nejedu.
Jsi hodná, že chápeš vážnost situace.
Ozzák na třídním mejdanu, to by bylo vážný.
Dělej, Segra, to je hrozný, jak se loudáš.
Co mu je?
Horáčková mu posílala SMSku, že Nováček už vypil dvě krabice japčáku a že asi bude brzo zvracet.
No a?
Vždycky jsem se na všech kalbách poblil jako první já.
A každej pak o mně mluvil ještě čtrnáct dnů.
Kdyby se ségra tolik neloudala s balením, tak jsme mohli bejt dávno na místě.
Brala jsem samý důležitý věci.
Mapa, zubní kartáček, krém na opalování... co z toho je důležitý?
A co důležitýho jsi vzal ty?
Vodka, fernet, rum a zelená.
A to je všechno, co si sebou bereš?
Jasně, že ne.
Ještě vývrtku.
No... super.
Díky moc, ségra.
Ale když pohneme... tak můžu bejt ještě druhej.
Není důležitá rychlost, ale kvalita.
Tak si to hezky užij, já nikam nejedu.
Jak to?
Tata je nemocnej, musím se o něj starat.
Tak to já taky nikam nejedu, co bych tam sama dělala?
Počkej, jak sama?
Vždyť tam jede celá naše třída.
No právě, co bych tam s nima sama dělala?
No to si děláte legraci...
Vy si tady zůstanete a já pak skončím někde... o půlnoci v Luhačovicích.
Lexo, Luhačovice jsou úplně opačným směrem.
No právě.
Děkuju mockrát.
Nikam nejedu.
Ivuško?
Byla bys tak prosím tě hodná, neuvařila bys mi ten čaj, co mi vždycky vařívala babička?
Když ses v zimě nastudil...
horkost máš-li, tělo v křeči, navař sobě čaj co léčí.
Rumu kapka, medu lžička, nepustí tě do nebíčka?
Přesně tak...
A hlavně tam nezapomeň dát všechno, co tam patří.
Počkej, to jdeš nějak rychle, to jsi přece nemohla stihnout uvařit.
Uvařila jsem ti ho před půl hodinou, ale ty sis pro něj nebyl schopnej dojít.
Jsem dezorientovanej, nemusel bych to zvládnout.
Aha...
Ale zázvor si do něj nedala...
Nezapomeň vždycky nový přidat kořen zázvorový.
Aha...
Jsi ten zázvor nenakrájela?
Krájenej nastrouhanej zázvor jako zázvor.
Ne, aby tě napadlo brát na zázvor struhadlo.
Ivuško...
nepřihřála bys mi to trošičku?
Jistě.
Děkuju.
Jejda to pálí...
musíme to vychladit.
Co děláš?
O ledu tam není žádná sloka.
Třeba si jenom nedochovala...
Ivuško, nemůžu přece pít čaj s ledem, když mám teplotu.
Nemáš.
Co?
Mám.
Počkej.
Tady jsi, šáhni.
Tady mám takovou lokální horečku.
Nemáš ani horečku, ani průjem, ani žízeň a nejseš dezorientovanej.
Náhodou jsem dezorientovanej jako blázen.
Jo?
Tak mi ukáž, jak seš dezorientovanej.
No dovol, já jsem vážně nemocnej, tak ti přece nebudu dokazovat, jak jsem nemocnej, když jsem nemocnej.
Faj, tak si najdi někoho, kdo ti uvěří, že seš nemocnej, kdo ti nebude strouhat zázvor na struhadle a kdo se o tebe postará.
Já jedu na chatu.
Odsuny na podzim, laskavě ohřívají bidet.
Ivuško, jen jeď, já se o bráchu postaram.
Cože?
Ty, Ozzáku?
Pochybuješ snad o tom brácha?
Kdopak tě vozil v mládí na dřevěným vozejku na koupaliště, no?
No ale málokdy jsi mě přivezl zpátky.
A kdo tě naučil kreslit?
No taky ty, ale když jsem to nakreslil v první třídě Maláčový do památníčku, jsem dostal dvojku z chování.
A kdo ti dal tvoji první kytaru?
No Ozzák, ale když si pro ni přišel majitel, tak já jsem přišel o dva zuby.
Byly mlíčný.
Však vy to tady zvládnete.
Co?
Sašo, můžeme jet?
Ivo, průšvih.
Lexa vypil baťoh.
Lexo, dobře, že jsi tady, prosím tě.
Pomůžeš mi zapálit tuhle ušní svíčku?
Mám pocit, že mám trošku problémy se sluchem.
[mumlání]
Ten pan Ozzák měl pravdu, já vážně špatně slyším.
Lexo, ty rozumíš, co ti říkám?
[mumlání]
Tak už je to tak...
Nic, dojdu si pro věci, pak to tady zavřu a objednám se k doktorovi.
Brácha, tady seš.
[mumlání]
Však ona tě máma už srovná...
Ozzáku, je mi nějak slabo.
Padavko.
Slabo mi je asi hlady...
Chceš rohlík?
Když jsme byli malí, tak nám maminka dělala česnekovou polívku.
S rohlíkama.
S nacucanejma rohlíkama?
S nasáklejma?
Bleh.
Tak chceš ten rohlík nebo jo?
Jo...
Rohlík není.
Dostaneš okurku.
Hele, Ozzáku, nechceš, doufám po mně, abych tohle jedl, viď že ne?
Ne... to jen, abych tě pobavil a rozparádil trochu.
Kombajn.
Hele, brácha, na tenhle ten humor je mi fakt, fakt dost blbě.
Ještě dvakrát to na mě zkusíš a já ti našiju broky do kožichu, že...
že tě obskáče rosnička.
Brácha, že ty zkoušíš, co vydržím, že jo?
Ty prostě chceš, abych vstal a došel si tam sám.
Tomáši, ty filuto... na tebe si nepřijdu.
Si půjdu lehnout.
Nemám na to.
Ani do pokoje nedojdu.
Vždyť já vůbec nevím, jakým směrem se vydat.
Já jsem úplně dezorientovanej.
Klid, brácha.
Já ti pomůžu.
A jsme tady.
No a co dovolená?
Pojedeš letos někam?
[mumlání]
No a po Evropě nebo někam dál?
[mumlání]
Do Řecka?
No to ti teda závidím, tam je krásně.
S kým pojedeš?
S manželkou?
[mumlání]
No a proč ses rozved?
[mumlání]
No jo, no tak jestli ti udělala tohle všechno, tak ty buď rád, že vůbec někam pojedeš.
[mumlání]
Musíš do nemocnice?
[mumlání]
Máš pacienta?
Takhle večer?
Že si neodpočineš.
[mumlání]
No, to je hrozný.
A kde vůbec děláš?
[mumlání]
Co, laryngologie?
[mumlání]
Jo, otorino-laryngologie.
Jasný.
Cože?
Já ho přetrhnu jak hada.
Jo, zavírám a za chvilku budu tam.
Budeš muset jít.
[mumlání]
Ale... opil se mi syn a obtěžuje sousedy.
Budeš muset.
[mumlání]
Ne, už ti nenaleju.
[mumlání]
Dobrou.
Ozzáku, co blbneš, vždyť mě neuneseš.
Prosím tě, kolikrát jsem tě na těchhle kapustách natřásal, ha?
To už je 35 let.
Nemáš pocit, že se od té doby něco změnilo?
Že jsem třeba vyrostl?
A já snad ne?
No, kde bych byl, kdybych neunes vlastního paviána.
Nastupovat.
Tři, dva, jedna, hop!
No, vidíš!
Jako pírko.
Kam to bude?
No kám, do pokoje.
Jo.
Trochu si tě tu... ponosím.
Hele brácha.
No?
Já tě nechci přetěžovat.
Vidím, že potřebuješ oddech.
To je dobrej nápad, dáme si pauzu.
Vezmeme to ke kanapi, jo?
Jo, jo, pojď, jdem.
Telefon.
To zvládnem.
Položím tě na zem.
A vezmu tě za nohy.
To pro tebe bude... daleko pohodlnější.
Pacovský...
Tomáši... zavřu dnes o něco dřív.
Potřebuju si ještě zajít k lékaři.
Tomáši!
Já vám vůbec nerozumím, Tomáši.
Marce... Paco... Parce... Pači...
Bože...
já neslyším ani vás.
Je to ještě horší, než jsem si myslela.
Lexo, vypíj to, udělá se ti dobře.
[mumlání]
Já pochybuju, že by měl Lexa v úmyslu ještě něco pít.
Musí být nacucanej jako houba.
[mumlání]
Velbloud, zvaný mikrobus našich lesů.
Já jsem měla bejt na chatě.
Měla jsem se zasněně dívat, jak Hájek hraje na rozladěnou kytaru stánky, jak se Horáčková svlíká a Nováček zvrací.
[mumlání]
Ivo, nemluv před ním o Nováčkovi, podívej, jak ho to rozrušilo.
Karamel je betonovej pes.
Tak, co je to tady?
[mumlání]
Co ty víš, co si myslím, mladej?
[mumlání]
Ty si pil jenom trošičku, jo?
Podívej se, jak vypadáš.
Proč ses tak zřídil, proboha?
[mumlání]
Jo?
A až Nováček skočí z okna, tak skočíš za ním?
[mumlání]
Před ním?
Čí ty seš, kluku?
Mami...
Klid, Sašenko, u tebe to vím.
Korouhev těžko tluče na dno.
A co pil tenhle?
Vždyť mu vůbec není rozumět.
My nevíme, už tady takhle ležel.
Aby mu tak něco nebylo.
Ozzák má horečku.
Čtyřicet celých dva.
A to je nesmysel.
Máš pravdu...
Čtyřicet celých tři.
Blbost!
Jedinej vážně nemocnej v týhletý místnosti jsem tedy já, ale na mě se tedy kašle.
Tomáši... já poznám, když někdo umírá.
Cože?
No dobře, tak vážný to s ním není, ale každopádně byste s ním měli mazat do nemocnice.
Tak jdeme, mladej.
[mumlání]
Hele, může tě uklidnit, že na prdel dostaneš dřív než Nováček.
No vidíš, jak to jde, brácho.
Seš lehkej jako pírko.
Ha... Nováková z pátýho už zase pomlouvá Ozzáka.
Prej se nemeje, tak není divu, že zkončil v nemocnici.
Marcelko, opravdu vám doktor říkal, že potřebujete naslouchátko?
Co mi říkal doktor?
Tomu jsem nerozuměla.
A co dělat, když nerozumíte svému ušnímu?
Koupíte si naslouchátko.
Teď slyším jako nikdy...
Hele, hele...
paní Odehnalová z pátýho taky mluví o Ozzákovi.
No jo, mluví o něm celej barák.
Co barák?
Mluví o něm celá ulice.
Mě překvapuje, jak všem chybí.
Dneska se na něj v krámě byli ptát hned čtyři... bytosti?
A když jsem jim řekla, že ho dnes z té nemocnice pustí, měli takovou radost, že ani nic neukradli.
Jak proběha dodávka?
V pohodě, tati.
Lexa se Sašou mu to ovoce donesli až na pokoj.
Co?
Jsme se jasně domluvili, že návštěvy jsou zakázaný.
Ozzák by neunesl, kdyby věděl, že víme, že je v nemocnici.
Poznal vás?
Ne.
Já byl převlečenej za sestričku a Saša za lapiducha.
Bylo to super.
Pan Ozzák měl z toho ovoce moc velkou radost.
Dokonce tam má na něj speciální postel.
Asi čeká, až mu začne kvasit.
Vypadá už mnohem líp.
Dvokrát mě plácul přes zadek.
A to pivo, co jsem si odložila na stodek, už tam za chvilku nebylo.
Vrací se do normálu.
Píše Beneš...
že už ho pustili.
Prej plánej poplach.
Jé, to už možná zítra bude škola...
Teda vlastně... ach jo.
Tiše... tiše...
už ho slyším.
Teď otevřel dveře domu...
Teď otvírá dveře do výtahu....
Teď si odkašlal....
A už je tady!
Ozzáku mám nový naslouchátko, už vám budu rozumět.
To je dobře, Mambo!
Strejdo!
Ivuško!
Tomáši!
Ty vypadáš dobře!
To mám rádost, že už jsi v pohodě.
Kdepak... všechny cesty vedou domů.
Ne, že bych v tom světě dýl nevydržel, ale nechtěl jsem nechávat obchod dlouho bez dozoru.
Na nic se mě neptejte, správnej chlap si musí nechat něco pro sebe.
Ale... tohle jsem vám natrhal, abyste měli vitamíny a... hops... nebyli nemocný.
Nazdraví.
Pane doktore, od minule se to výrazně zlepšilo.
Už rozumím všem i bez naslouchátka.
[mumlání]